- Bor familien Renoir her? - Hvorfor spørger De?
Jeg har fået at vide, at jeg kan få arbejde her. Hos en maler.
- Hvem har sagt det? - Monsieur Renoirs kone.
Nå ja, De er ventet...
- Hvem er du? - Ikke nogen. Jeg har ingen familie.
Du lyver. Madame Renoir er død. Død!
Ja?
Passer det, hvad drengen siger?
At fruen er død?
Kom. Chefen venter på Dem.
- Forskrækkede jeg dig, min ven? - Nej. Nej...
Lad mig se dine hænder.
- Hvad hedder du? - Andrée Heuschling.
Og du siger altså, at det er min stakkels kone, som har bedt dig komme?
Hun sagde... Hun sagde, at jeg måske kunne posere for Dem.
En pige, som bare pludselig dukker op. Sendt af en død kvinde.
Jeg tror godt, at vi vil kunne arbejde sammen.
- Cinnoberrød... - Naturligvis.
Sienabrun...
Sådan...
Forsigtig... Bare en lille smule.
Hvad skal jeg gøre?
Bare gør, hvad du har lyst til.
Hvis du skal posere for mig, skal du være til disposition hele dagen.
Det skal jeg nok.
Har du et arbejde?
Jeg arbejder lidt hist og pist. Jeg er kunstner.
Kunstner? Der kan man bare se.
- Hvilken slags kunstner? - Inden for alle genrer.
Skuespillerinde. Danserinde. Sangerinde.
Hvor er jeg? Har De slet ikke malet mig?
Hvorfor skal jeg posere for Dem, hvis De alligevel ikke maler mig?
- Vi ses i morgen, min ven. - Det har vi ikke aftalt noget om.
Jeg skal noget andet i morgen.
Kom tidligt. Så vi kan udnyttet lyset. Giv hende fem francs for ulejligheden.
Giver du hende fem francs?
Jeg tager altså ti francs for det.
Generer det Dem, hvis jeg bevæger mig?
Hvis det generede mig, ville jeg male æbler i stedet.
Jeg havde engang en ven, en maler, som boede her i nærheden. I Aix.
Han gemte sig for de modeller, som listede rundt ved hans atelier.
- Hvad malede han så? - Han malede netop æbler...
Og mannequindukker lavet af træ.
Det ville jeg aldrig selv kunne holde ud.
Jeg har brug for at arbejde med levende materialer.
Jeg er især optaget af hud.
Den fløjlsagtige hud, som en ung pige har.
Hvorfor lusker du rundt her?
- Jeg fanger insekter. - Skal du ikke i skole?
- Min far siger, det er spild af tid. - Jeg troede, du ingen familie havde.
Mine brødre er i krig, min mor er død, og det er min far stort set også.
- Hvem er din far? - Ham den gamle.
- Hvad hedder du? - Claude. Men alle kalder mig Coco.
Jeg hedder Andrée, men alle kalder mig Dédée.
Er du klar?
Ja, chef. Jeg kommer nu.
Er du tilfreds med din nye model?
Hendes hud reflekterer lyset. Godt, at du sendte hende hen til mig.
Jeg vidste straks, at hun var en lille Renoir.
Du har skænket mig tre små Renoir'er-
- men to af dem er væk på grund af denne forbandede krig.
Jean... Min lille Jean...
- Hvad har de gjort ved ham? - Rolig. Det skal nok gå alt sammen.
Kommer han mon tilbage i live?
I ét stykke?
Skynd dig. Det er chefen.
Lort.
Lort. Lort.
Ikke så hurtigt.
Hvis du vil hjælpe mig, så poser ordentligt.
Lad mig se din pensel.
Det er ikke den rigtige.
Jeg sagde, at du skulle tage den flade pensel.
Hører du efter, hvad jeg siger, eller er du fuldstændig ligeglad?
Har du læst den bog med fabler, som jeg gav dig?
Det har jeg ikke haft tid til.
Selvom jeg har fået dig fritaget for skolegang, skal du stadig studere.
Er det forstået?
Bliver han her?
Coco, lad os være alene. Læs du dine fabler.
- Hvad med malerierne? - De må vente.
Du er meget bly af en skuespillerinde at være.
En skuespillerinde er ikke det samme som en luder.
Sid ned.
Min søn er skuespiller. Pierre.
- Er det rigtigt? - Min ældste søn.
- Er han filmskuespiller? - Nej. Gudskelov da.
Han optræder på teatret.
- Selv om det jo ikke er meget bedre. - Hvad mener De?
Det er ikke et rigtigt arbejde. Et, hvor man bruger sine hænder-
- til at skabe noget-
- som vil bestå.
- Det består da i folks bevidsthed. - Det er bare snak.
I forhold til en stol.
Et hus.
Et par sko. En tallerken.
- Er De altid sådan her? - Hvordan?
Gnaven.
Aldrig når jeg arbejder.
- Og den tredje? - Jean?
- Hvad laver han? - Alt og ingenting.
Han lod sig indskrive i militæret-
- lige da krigen brød ud.
Den stakkel.
Han blev såret.
Og der er oven i købet gået koldbrand i det.
Det er os.
Det er de gamle og svagelige-
- som de burde sende af sted.
Ned i sølet. Ned i skyttegravene.
Rejs dig op. Gå lidt rundt.
Det er min fars handsker. Han kan ikke få dem på mere.
- Hvem er det? - Det er min bror Jean.
- Han er køn. - Det er han ikke i virkeligheden.
- Er det dig? - Nej. Det er min storebror Pierre.
Skuespilleren?
- Det er dig. - Nej. Det er ikke mig.
- Er du sikker? - Ja. Det er ikke mig.
Din mor var meget smuk.
Måske. Men jeg husker hende kun som gammel og fed.
- Vis mig dine bryster. - Hvad?
- Vis mig dem nu. - Hvorfor skulle jeg ville det?
- Du viser da chefen dem. - Det er for kunstens skyld.
Sikkert. Du ender også i den gamles seng.
Ligesom min mor. Ligesom alle de andre.
- Jean! - Jean er kommet hjem.
Jeannot... Du er ikke andet end skind og ben.
- Får du intet at spise i hæren? - Jo. Men ikke på hospitalet.
Vi skal nok få dig fedet op igen. Din far bliver så glad for at se dig.
- Har du brug for hjælp? - Nej tak.
Chef... Han er kommet.
Se nu der... Sekondløjtnanten.
Ja. Husk at vise mig respekt, rekrut.
- Er du kommet dig helt? - Nej. Så ville jeg være i krig nu.
I så fald ville du være blevet slået ihjel.
Coco...
Jean!
Ser man det...
- Er dine skader alvorlige? - Det går fremad.
Jeg kommer til at halte i nogen tid. Men så ligner jeg jo en sand officer.
Jeg mødte Pierre i Paris. Han var blevet hjemsendt.
Han skal opereres igen.
- Igen? - På grund af sin arm.
Han har én arm. Du halter.
Og jeg sidder på en lille stol med en pude under røven.
Vi er nogle yndige nogle.
Vil de så også hjemsende dig?
I øjeblikket er jeg på sygeorlov. Indtil mine sår er helet.
Du har da ikke tænkt dig at tage tilbage til fronten, vel?
Hvis lægerne siger god for det, så tager jeg af sted.
Jean...
Man skal ikke udfordre skæbnen.
Man skal bare følge med her i livet.
Som en korkprop, der flyder med strømmen i bækken.
Jeg kender godt din prop-teori.
Det er ikke teori. Det er realiteten.
Da jeg var porcelænsmaler, var det ankomsten af maskiner-
- som formede min skæbne, for hvis man var fortsat med håndmaling-
- ville jeg have brugt resten af mit liv på at male tallerkner.
Og jeg ville have været godt tilfreds med det.
Stegte auberginer? Dem har jeg drømt om hele natten.
Hvad med Gabrielle? Hvor er hun?
- Har du hørt fra hende, far? - Nej.
- Kom hun ikke til mors begravelse? - Jo. Naturligvis.
Hun lovede at skrive til os.
Og?
Posten nu om dage...
Hun blev forelsket i et ungt postbud fra Cagnes.
Han blev indkaldt.
Er du stadig sulten? Vil du have en omelet?
Nej tak. Er der mere risbudding?
Du har det hele i munden. Ligesom din far.
- Maler han igen nøgenmodeller? - Ja.
- Han er i atelieret hver dag. - Takket være Dédée.
- Hvem? - Nu igen. Find lige en lampe, Pina.
Jeg ved det godt...
Det er vist bedst, at I går ud herfra.
Jean, hvis du gerne vil se til din far...
De skal se, De sover helt sikkert godt i nat. Godnat.
Godnat, far.
- Har de fjernet noget af knoglen? - 4,5 centimeter.
- Vokser det ud igen? - Nej.
Men jeg har været heldig. De ville oprindelig amputere det.
Det er nok mor, som har passet på mit ben.
Hvordan er det at være i krig?
Det er krig...
- Jeg har bagt briocher til dig. - Tak.
Vil du hjælpe til?
Giv hende en halskæde på.
Tag den med smaragder.
Chefen siger, at du skal have den her på.
Er vi dus?
Undskyld.
De må være Jean. Jeg har set et billede af Dem.
- Jeg har også set et billede af Dem. - Han maler mig altid for tyk.
Han maler altid mig, så jeg ligner en pige.
De spiser et af min fars motiver.
Det er forståeligt. Jeg får også altid lyst til at spise det, Renoir maler.
Har De lyst til at spise mig?
Kanariegul. Okkerrød.
Chef... Gør det noget, hvis jeg lægger mig ned?
Nej.
Napoligult...
Jeg er dødtræt. Jeg har slet ikke sovet i nat.
- Vil De høre hvorfor? - Nej.
Jeg har fået en ny ven. En enestående elsker.
Er du sød at posere lidt? Du må posere, ligesom du vil.
Naturligvis. Arbejdet fremfor alt.
Tilføj lidt hvid.
Jeg har læst, at en skuespillerinde kun kan spille elskerinde-
- hvis hun har en masse erfaring. Hvad mener De om det, chef?
Ingenting.
Du maler hurtigere og hurtigere.
Jeg har hele mit liv skabt problemer for mig selv.
I dag gør jeg tingene enkle.
Penselstrøg. Flere penselstrøg. De smelter ind i hinanden.
Det er ren elskov.
Det, der afgør strukturen...
...er ikke linjerne, men derimod farven.
Forstår du, hvad jeg mener?
Ja... Jeg prøver at forstå det.
Din far er ikke glarmester.
Din gamle tingest virker ikke mere...
Hvordan går det, når I er alene?
Som det plejer. Han taler kun til mig, hvis det er for at skælde mig ud.
Du må ikke tro, at han talte med Pierre eller mig. Eller med mor.
Jeg gad vide, om han nogensinde fortalte hende, at han elskede hende.
Se, min gamle tingest virker da.
- Har du fortalt Dédée det? - Hvad?
At du elsker hende.
Dit fjols!
- Tag det i dig igen, din møgunge. - Stop. Hold nu op.
Den billige tøjte er ligeglad med os. Hun har masser af elskere.
Hvor ved du det fra?
Jeg har set de fyre, som står og venter på hende ved porten om aftenen.
Nej...
Du er omgivet af verdens smukkeste billeder.
- Og så hænger du det lort op? - Hvad, hvis jeg bedre kan lide det?
Du er vitterlig et kæmpe fjols.
- Hvorfor hører vi ikke fra Gabrielle? - Fordi vi smed hende ud.
- Jeg troede, at hun rejste... - Fordi hun skulle giftes? Nej.
Det var mor, som fyrede hende.
Hun syntes, at hun var lidt for glad for ham gamle.
- Hvis du forstår, hvad jeg mener. - Det var der jo ikke noget nyt i.
Jeg savner Gabrielle.
Mere end mor?
Vi kommer nu, Jean.
Du får lige hatten på.
Ikke sådan.
Forsigtig. Sådan, ja.
Pas på. Går det?
Sig til, hvis det gør ondt.
Hvordan er det at blive båret rundt af kvinder?
- Bliv her, Coco. - Nej.
Hvad med lidt sort?
Hør her, kære dreng. I familien Renoir nægter vi at male med sort.
Et maleri skal være smukt og udstråle lykke.
Der er rigeligt med triste ting i verden.
Jeg behøver ikke at tilføre den mere af den slags.
Fattigdom, mismod, død...
Jeg beskæftiger mig ikke med den slags.
- Og krigen? - Heller ikke den.
Tragedie... Det er andre meget bedre til.
Kunne du forestille dig, at jeg skød mig en kugle for panden?
I min alder...
...ville det bare være ren forfængelighed.
Hold da kæft.
Hvor er det smukt.
Pearl White er med i en ny seriefilm.
- "Les Mystères de New York". - Jeg glæder mig til at se den.
Jeg ser frem til fortsættelsen på "Les vampires".
Jeg synes, at Musidora er meget mystisk.
Du skulle bare vide, hvor nemt det er at virke mystisk.
- Skuespillerinde i Amerika? - Hvorfor ikke?
Hvad har de, som jeg ikke har? Ingenting.
Absolut ingenting. Man skal tage imod alt det, som livet har at tilbyde.
Man skal ikke være bange. Jeg vil have det hele, og jeg vil ikke vente.
- Hvad er der? - Jeg har ikke sagt noget.
Du er ligeglad med at vente, for du har allerede det hele.
- Hvad har jeg? - Et kendt navn. Og penge.
Du behøver ikke at arbejde. Du er rig.
- Er jeg rig? - Nemlig, min ven.
Hvad ellers? Hvad er dit arbejde?
- Jeg er soldat. - Ikke længere.
- Krigen er ikke slut endnu. - Den slutter uden din medvirken.
Du skal vide, hvem du selv er.
Og dig? Hvem er du?
- Jeg er den, jeg er. - Er det her nu en gættekonkurrence?
Du elsker jo mystiske kvinder. Musidora...
Fortæl mig om dine ambitioner. Hvad går du og drømmer om?
Det ved jeg ikke. Jeg har ingen drømme. Ingen ambitioner.
Det må du aldrig sige til en kvinde, du elsker. Så vil hun foragte dig.
Foragter du mig?
Hvorfor bliver du ikke kunstner ligesom din far?
Min far ser ikke sig selv på den måde.
- Han ser sig selv som en arbejder. - En arbejder, som alle kalder "chef".
- Han nægter altså at være kunstner. - Så det må andre heller ikke være?
Han begyndte som 13-årig...
Som porcelænsmaler. Jeg kender godt historien.
- Chefen vil have dig til at posere. - Senere. Jeg er træt.
Nej. Lige nu.
Jeg foragter dig ikke. Slet ikke.
Jeg kan faktisk rigtig godt lide dig. Det kan jeg.
Vi ses senere.
Far?
"Kød i forrådnelse."
- Undskyld? - "Kød i forrådnelse."
Det er det, en kunstanmelder har kaldt mit arbejde.
Jeg har hørt, at De har været nede ved kilden.
Det er uklogt i Deres alder.
Det er netop, når man er i min alder-
- at man er nødt til at opsøge kilden.
Har De øget dosen af smertestillende?
Ja.
Ja. Nætterne er...
Lad os prøve med knæene.
Kom.
Bare lidt mere.
Det er svært. Det ved jeg godt.
Nu vil jeg gerne have, at De rejser Dem op.
- De ved godt, at jeg ikke kan gå. - Det er det, jeg gerne vil undersøge.
Jeg tror nemlig godt, at De kan gå. Rejs Dem op og gå.
Sådan.
Kan De selv se?
Jeg giver op.
At gå... Det tapper mig for alle mine kræfter.
Så har jeg ingen kræfter tilbage til at male.
Hvad så, når De ikke kan bruge Deres hænder mere?
Så maler jeg med min pik.
Pas på. Den slipper væk.
Hvad? Hvad sagde du?
Jeg forstår slet ikke, hvad de siger.
De sagde, at vi var smukke.
Hvad koster filmrullerne?
Fem per meter. Otte for de amerikanske.
- Jeg har taget en fransk. - Så giv mig ti.
- Har De ikke afsnit tre? - Det hele er der.
- Jeg har også nogle pornofilm. - Nej tak.
Pas på filmen. En enkelt gnist er nok til at sætte fut i den.
- Jeg er vant til at se eksplosioner. - Orlov?
- Rekreation. - Heldige asen.
- Vil du sælge mig din uniform? - Nej. Jeg har stadig brug for den.
- Hvilket regiment? - 6. bataljon. Alpejægerne.
- Vi kæmpede i Vogeserne. - Det må have været frygteligt.
Har du oplevet at miste venner i kamp?
Ja.
Stakkels drenge...
Jeg har hørt, at man begraver dem med det samme. I massegrave.
Vi har ikke tid til at arrangere egentlige begravelser.
Det er deres familier sikkert kede af. Vi kunne måske arbejde lidt sammen.
Du kunne fortælle mig, hvilke familier der har mistet nogen...
Og hvad så?
Og så... kunne jeg komme med en kiste med indhold.
- En kiste med indhold? - Med et lig i.
Jeg har folk deroppe, som kan grave vores døde drenge op igen.
- Hvor gammel er jeg mon? - Det ved jeg ikke. 25-30 år.
Jeg er 21.
Jeg blev ti år ældre i løbet af krigen på grund af skiderikker som dig.
Der er ikke en eneste soldat, ikke en eneste borger-
- ikke en eneste kvinde i Frankrig, som ikke forstår-
- at vores races fremtid, ikke kun dens ære, men dens eksistens-
- afhænger af denne ulidelige krig.
Hvis vi får overtaget...
- Hvad er det? - Regimentets emblem.
- Flyver De højt? - Ja.
- Er det svært at få vejret deroppe? - Det er et spørgsmål om tilvænning.
- De stiller mange spørgsmål. - Kommer du, Maurice?
Ikke dig. Der er vist arbejde til dig på kontoret.
Jeg henter både zucchini-blomster og urter.
Hold da op, hvor er her varmt. Hvordan kan I holde det ud?
Jeg er sulten. Må jeg få noget at spise?
Du kan lave dit eget ædelse.
- Jeg kan godt lave noget til Dem. - Hvad med en omelet?
Glem det. Vi bliver ikke betalt for at varte hende op.
- Og hvornår får jeg betaling? - Betaling for hvad?
Mit arbejde. Det, jeg laver dagen lang med røven bar som en anden luder.
Gabrielle fik aldrig betaling.
Nej, hverken for at passe børnene eller det andet.
Jeg kender jo historien. Den ender med, at man bliver smidt på porten.
Hvem har fortalt dig det?
De er jaloux. Fordi jeg er ikke tjenestepige.
- Hun er så fin på den. - Hvad siger du?
Du skal nok få dine penge, når vi har opgjort dine timer.
- Ikke den. - Hvorfor?
Den har chefen malet.
- Og hvad så? - Madeleine poserer også for chefen.
Jeg har også poseret. Men jeg blærer mig ikke. Læg den fra dig.
Her begynder man som tjenestepige og ender som model.
Eller begynder som model og ender som tjenestepige.
Ikke mig.
Jeg vidste det. Hun er skør.
- Jeg skulle jo lægge den fra mig. - Hun er tosset.
Se, Madeleine. Den er fin, ikke?
Kan du lide den? Den er fin, ikke? Den har Renoir malet.
Er du sindssyg? Ved du, hvad den er værd?
Nej. Hvor meget?
Jeg er så træt af familien Renoir. De er skideirriterende.
Slip mig. Slip.
- Hvad foregår der? - Sig, at hun skal falde ned.
- Slip hende. - Slip mig.
Slip mig.
For fanden da også!
Hun er blevet tosset. Bare sådan lige pludselig.
Lad være med at sige det til chefen. Jeg skal nok tage mig af det.
Kommer du?
Det begynder nu. Det er for din skyld.
Tak.
Flyt lige det der.
Har du svaret Vollard angående din militærpapirer?
Ja.
- Er du helt sikker? - Ja.
Skift stilling.
Ikke sådan.
- Hvordan så? - Flydende...
Tænk på Courbet. "Les Demoiselles".
Flydende...
Udstrakt i landskabet.
Kom herhen, Madeleine.
Ingen blomster eller hat. Tag den væk.
Så fortæl mig, hvad du gerne vil have.
Man kan ikke forklare et maleri. Man skal kunne se det.
Tag på Louvre og se Titiens kurtisaner.
Hvis du ikke får lyst til at røre ved dem-
- så har du ikke forstået noget som helst.
Nå... Hvor skal du hen?
På Louvre.
- Skal chefen ikke have frokost? - Nej. Han arbejder stadig.
- Skal jeg give ham en lille bid brød? - Kun, hvis du vil have skæld ud.
Folk i hans alder burde kun male stilleben.
Vil du holde ham? Jeg skal lige tisse.
Du skal ikke tage dig af, hvis han begynder at græde.
Kom lige, Jean.
Jeg kan godt tage ham, hvis det er.
Far?
Er alt i orden?
Jeg brænder op. Jeg brænder op.
Far... Stop. Det går ikke mere.
Smerten forsvinder, Jean.
Men skønheden består.
Du har allerede malet alting.
Jeg kan stadig forbedre mig.
Jeg bliver ved, indtil den dag jeg falder om.
Jeg maler som et lille barn.
Det er godt.
Jeg har forsøgt at male som et barn hele livet.
Som ikke ved noget...
Som ikke tænker...
Må jeg gøre det?
Nej, min ven.
Det er så hæsligt.
For tidligt. For sent.
- Alle skuespillerinder har en. - Hvor har du fundet den?
Jeg stjal den på Negresco Hotel. Fra en baronesses værelse.
Hun havde tre af dem.
Kom nu.
Du ser sød ud sådan der.
Rigtig sød.
Min lille lesbiske veninde.
Min lille luder.
- Gør det her ondt? - Nej, ikke der.
Hvad nu, hvis jeg presser neglene ned i det?
Prøv.
- Det kommer til at gøre ondt. - Det ved jeg godt.
- Vil du love mig noget, Jean? - Hvad?
At når krigen er slut, skal vi lave film sammen.
- Det er kun din drøm. - Nej. Os to. Sammen.
Jeg har da ikke tænkt mig at bruge mit liv sammen med en tallerkenmaler.
Lover du det?
- Vi må finde en kommanditist. - Hvad er det? Noget militært?
Nej. Det er en, som kan investere penge i dine film.
Du kan være min kommanditist. Så laver vi film for dine penge.
Jeg har ingen penge.
Hvad med din fars malerier? De er da penge værd.
Jeg lover dig det.
"Lang nat!"
"Evindelig smerte. Ikke en eneste blå plet på himlen."
"Mænd og ting falder hulter til bulter ned i mørkets dyb."
"Lang nat." Udråbstegn.
"Lang..."
Er alt i orden?
Jeg tror godt, at han ved det. Din far. Det med os.
Generer det dig? Det er vi da ligeglade med, ikke?
Vent på mig.
Jeg vil fortælle dig noget.
Jeg ville have sagt det, da vi kom, men det kunne jeg ikke.
Men det kan du så godt nu?
- Jeg har meldt mig igen. - Hvad?
- Jeg skal i krig igen. - Det tror jeg ikke på.
- I luftvåbnet. Jeg har skrevet under. - Det kan du da ikke.
- Jo. - Jean...
Jeg modtog en bekræftelse i dag.
- Jeg tager af sted om ti dage. - Hvorfor?
Hvorfor?
Jeg kan ikke lade mine venner i stikken.
- Kan du ikke lade dem i stikken? - Nej.
Men du kan godt lade mig i stikken? Du lovede mig alting, Jean.
- Jeg kommer tilbage. - Du bliver skudt ned som de andre.
Hvorfor skulle du dog overleve?
Der er ingen, som har bedt dig om at tage tilbage.
Tænker du slet ikke på mig?
Du tænker på dine venner, ja. Men hvad med mig?
Det er nemt. Det er nemt at dø.
Man kan både hæve og sænke lærredet.
Det er Jeannots idé, men jeg hjalp ham. Det kan glide ud til siderne.
Det er rammen, ikke dig, som bevæger sig. Det er mindre anstrengende.
Det er meget opfindsomt. Meget fint.
- Er der noget i vejen? - Der er alting i vejen.
Hun plejer at komme til tiden.
- Har hun sagt noget til dig? - Nej.
Det kan jo være, at hun er syg.
Jean? Kan du ikke sende nogen hjem til hende?
Jeg ved ikke, hvor hun bor.
Hun er kommet her så længe. Har ingen spurgt hende, hvor hun bor?
Nej. Desværre.
Chef... De kan male mig og så rette det til efter Dédée bagefter.
Du er sød, men sådan fungerer det ikke.
I har hele livet foran jer. Det har jeg ikke.
- Hvem taler du om? - Det ved du udmærket godt.
Hun kommer ikke igen, vel?
Opførte du dig ordentligt over for hende?
Skal jeg da have din tilladelse?
Alle kvinder-
- uanset om de er ludere eller dronninger-
- fortjener samme form for respekt.
Det har intet med det at gøre.
Hvorfor forsvandt hun så bare fra den ene dag til den anden?
Fordi jeg tager tilbage til fronten.
Fint.
Gør, som du vil.
Jeg vil ikke forsøge at holde dig tilbage.
Du forsøgte heller ikke at holde Gabrielle tilbage.
Hun havde boet hos os, fra hun var 15 år.
Hun havde ret til at stifte sin egen familie.
Vi var hendes familie.
Det var ikke min skyld. Din mor bad hende rejse.
Men det passede dig som altid fint.
Hvad skal det sige?
Du gemte dig altid bag mor. Din berømte teori om korkproppen-
- var en undskyldning for ikke at tage nogen beslutninger. Du er en kujon.
Hold din kæft.
Jeg vil ikke høre mere om Gabrielle.
Det er Andrée, som er væk. Min bedste model siden...
Titien ville have forgudet hende.
Hun har de mest fantastiske bryster.
Runde og faste...
...med den lille fold, som afgiver en gylden skygge.
Kødet. Det er det eneste, som betyder noget. Hvis du ikke forstår det-
- så vil du aldrig forstå dig på hverken livet eller på malerier.
Malerier. Er det det eneste, som betyder noget? Selv i en krigstid?
Tag du bare af sted og bliv sønderskudt, dit fjols.
Du kan også tage af sted-
- og slå en venlig, piberygende tysker ihjel.
Hvis du tror, at det ændrer noget som helst.
Du har det på samme måde.
Du kan heller ikke undvære hende.
Den lander på halen.
Bare rolig. Den kan godt holde til det.
- Hiv i håndtaget. - Den hakker i det.
Kom. Det er en todækker.
- Hop nu om bord. - Catherine...
Der er en lille dreng, som gerne vil have en flyvelektion.
Han er ikke en dreng, men et es. Mit lille hjerter es.
- Hvad laver du her? - Jeg er ved at lære at flyve.
- Vil du flyve med mig, smukke? - Skrid.
Kom. Du skal ikke være her.
Siden hvornår giver du mig ordrer? Det her er ikke hæren.
Vi hygger os her. Vi ler og drikker.
- Hygger jer? - Det gør ondt.
- Hvem er Catherine? - Hun er ikke nogen.
- Se dig selv. Du er grim og beskidt. - Jeg er ikke beskidt.
- Sminket som en... - Sig det bare.
Som en luder.
Hold op med det. Hold op.
- Lad være, kammerat. - Jeg er ikke din kammerat.
Fald nu ned.
Jean? Er du kommet noget til?
Hvorfor er du kommet for at lede efter mig?
Du siger aldrig noget. Udover at jeg er en luder.
Men det er jeg ikke.
Fordi jeg har savnet dig. Fordi jeg har brug for dig.
- Jeg gav dig et løfte... - Glem det bare.
Jeg bliver aldrig skuespillerinde. Jeg er talentløs.
- Skuespillerinde i Amerika. Hold op. - Du bør da give det et forsøg.
Nej. Piger som mig lever gennem bladene.
Vi leger femmes fatales og ender som tjenestepiger.
Vi kunne da prøve.
"Man skal tage imod alt og aldrig være bange." Det har du selv sagt.
- Når krigen er slut... - Hvornår slutter den? Ved du det?
Og hvor er du så? Vil du være i live til den tid?
Og hvor er jeg? Og hvad er jeg?
Jeg ved godt, hvad du tænker om mig. At jeg ingen ambitioner har...
At jeg er fars dreng. Naiv.
Men hvis du venter på mig, så kommer jeg tilbage.
Jeg vil gerne have, at du kommer hjem igen.
Renoir har brug for dig.
Renoir...
Faderen eller sønnen?
Vent. Kom, Gabrielle.
Nej. Kun de tre brødre.
- Vi venter, Gabrielle. - Kom nu, Gabrielle.
Kom, Andrée.
Stå stille, tak.
Mange tak. Det er helt perfekt.
- Har du inviteret Gabrielle? - Nej.
Det må pigerne have gjort.
Vores soldater var målet
døden blæste i vinden
vores fjender var i de usynlige skove
som ulve der forfulgte byttet
siden den dag, hvor kampen begyndte
er de faldet i kugleregnen igen og igen
Er det her en fest eller en begravelse?
denne eskadron vil kæmpe til det sidste.
Andrée siger, at I skal til at lave film?
Nej. Der er intet, der er afgjort endnu.
Det er jeg glad for at høre. Film er ikke noget for os franskmænd.
Det er underholdning for pøblen.
Vores kunstneriske arv er alt for gammel og forfinet til den slags.
- Vi er sjældent sammen alle tre. - Vi må håbe, det ikke er sidste gang.
Er du sikker i din sag, Jean? Du leger vovehals i luften.
Jeg mistede næsten min arm. Du kom hjem i live. Hvorfor vil du tilbage?
- Tager du en gasmaske med tilbage? - Måske. Hvis du opfører dig pænt.
Til angreb.
Det skal nok gå alt sammen.
Jeg skal nok klare den.
- Er han derinde? - Han venter på dig.
Jeg har også ventet på dig.
Far?
Din mor...
Jeg skylder hende alt.
Jeg var så ilter. Hun virkede beroligende på mig.
Jeg var tyve år ældre end hende, da vi mødte hinanden.
Jeg troede, at mit liv var slut.
Men nej... Det var kun lige begyndt.
Jeg havde aldrig forestillet mig at skulle deltage i hendes begravelse.
Gør nu ikke noget dumt, min dreng.
I lige måde, far.
Kom så, lille ven. Du kan garanteret ikke gå helt herover.
Pierre-Auguste Renoir døde i 1919-
- efter at have færdiggjort mesterværket Les Baigneuses.
Efter krigen blev Jean og Andrée gift og begyndte at lave film.
Hun var hans muse, indtil de gik fra hinanden i 1931.
Hermed sluttede hendes karriere, mens Jean Renoir fortsatte som filmskaber.
De døde begge i 1979.
Hun døde fattig og i glemsel. Han døde berømt i Hollywood.